Letérdelt és néhány percig nézte a mozgó árnyakban tehetetlen, széttárt combú kedvesét.
Távolabb, a barlang sötét mélyében hallotta a többiek nyögését.
Lassan fölállt, hogy megnézze a kinti sötétséget.
Tűzlángocskák futkostak a félig elhamvasztott fahasábokon, és a lángok óriási árnyékát
táncoltatta barlangjuk bejáratánál.
Mialatt ő az éjszakát bámulta, Ao az oldalára fordult és összezárta combjait.
Ő volt az egyetlen, aki nem félt a sötétben lapuló ismeretlen erőktől. De nem tudta, hogy
miért.
Egy nagy bogarat látott közeledni ostobán a tűzhelyhez, majd egy pillanat alatt megsülni.
Sarkára ült, előrehajolt, megragadta a bogarat és a szájába tette.
Az eget ragyogó foltok tarkították, mint valami világító bogarak, fényük vibrált és nem tudta minek vélje ezt.
A fák tetején az ősök hatalmas, sápadt arca egyre magasabbra emelkedett, hogy felügyelje az erdőt.
Képes volt nem venni tudomást a barlangjuk megszokott zajairól; amikor a hímek
megtámadták a nőstényeket – úgy, mint ő Aot –, a mormogásokról, a korgásokról és egyéb
zajokról, hogy teljes egészében az erdőre összpontosíthasson.
Egy ragadozó vadállat fújása – lehet, hogy egy hosszú agyaré –, egy négykezű vonítása, akit
valószínűleg egy kígyó támadott meg az egyik fán, a kisállatok nesze, amikor az avar alatt
vadásznak.
Amint beljebb tolta a fát a tűzbe, szikrafelhő szállt fel a levegőbe, akárcsak az ősök képe
körüli fények az égen.
A gondolat nem hagyta nyugodni.
E miatt a gondolat miatt hagyta ott Aot, pedig érezte, hogy még akarta őt.
Mindig a hosszú agyarú tigrissel folytatott harcukra gondolt.
Mind ott voltak, annyian, mint kezén az ujjak, kova-késeikkel és faágaikkal.
Az kellett, hogy Gra közeledjen és elfogadja a párharcot az állattal, hogy használhassa a
kését.
Használta, és elveszítette a karját.
Hosszú agyar meghalt, és Gra is vele.
Ettől a pillanattól kezdve egy gondolat motoszkált fejében, de nem tudta pontosan
meghatározni, hogy mi.
Arrébb talált egy hosszú, sem túl vastag, sem túl vékony faágat.
Betolta a tűzbe és nézte a füstöt gomolyogni a levegőben.
Ekkor rájött, hogy mit keres.
Kihúzta a fát a tűzből és kova-kését az elszenesedett végéhez fogta.
A faág olyan hosszú volt, mint ő, olyan vastag, mint a karja, és a végén a kése…
A végén a kés – ismételte.
De hogyan rögzítse oda?
A liánokkal.
A hosszú kés liánnal, hogy ne kerülhessenek az állatok testközelbe.
Távolról ölhetnék meg őket.
Még nézte az éjszakát.
Minden nyugodt volt. A fehér arc is fenn az égbolton. Érezte, hogy a vágy egyre jobban
elragadja.
Amikor visszatért Ao mellé, vadul magához ölelte, mire az meglepetésében felsikoltott.
*
Hozzászólások
Mindig csak a hormonok... Nem is csodálható, hogy az őskor tartott a legtovább az emberi faj története folyamán. Egy hónapban egy jeles gondolat, aztán mehet tovább a szokásos unga-bunga parti.![laughing](https://4dim.hu/xn_resources/widgets/lib/js/tinymce/plugins/emoticons/img/smiley-laughing.gif)
Tetszik ahogy a többszázezer éves körülményeket prezentálod, és ha csak egy villanásra is, elrepítesz az emberi találmányok hőskorába.
Elismerés és gratula!
Nagyot ugrottál vissza az időben. Tényleg nem könnyű azonnal ráhangolódni a cselekményre, mivel eddig inkább a jövőben kutakodtál, és futurisztikus látomásaidat vetítetted elénk. Mindenesetre magam is ráleltem a kerékvágásra (jobban mondva a csapásra) és elmerültem az őskor romantikájában. Olvastam volna még tovább, de meglepően gyorsan érkezett a kóda.![frown](https://4dim.hu/xn_resources/widgets/lib/js/tinymce/plugins/emoticons/img/smiley-frown.gif)
Gratulálok többrétű képzelőerőt igazoló írásodhoz.
Azok voltak a természetes, szép idők. Akkoriban még nem kellett az adóbevallással és a választásokkal foglalkozni. Nem volt pénz sem, amiért folyton elárulnak a kapzsik. Egy dárda viszont, ami megkönnyítette a védekezést és a vadászatot, tényleg hatalmas elgondolás lehetett. Érdekes olvasmány, hasznos visszatekintés.
Elismerésem.
Az új fegyver elkészítése és kipróbálása nekem hiányzik. Egy férfi, amikor kitalál valamit, akörül forog minden gondolata.![embarassed](https://4dim.hu/xn_resources/widgets/lib/js/tinymce/plugins/emoticons/img/smiley-embarassed.gif)
![laughing](https://4dim.hu/xn_resources/widgets/lib/js/tinymce/plugins/emoticons/img/smiley-laughing.gif)
No, persze ez a sztori még abban az időben játszódik, amikor a férfiak legtöbb idejüket arra fordították, hogy megtámadják a nőstényeket. Uhh, és micsoda barbár módon zajongtak.
Szóval nekem úgy lenne kerek a történet, ha beválna az eszköz és veszteség nélkül legyőznék a tigrist. Utána pedig lehetne megérdemelten mormogni és korogni.
Egy ilyen életbevágóan fontos felfedezést mindenképp meg kellett ünnepelni. Sőt, biztos járt érte kitüntetés is, minimum egy nyakba akasztható tigrisfog.![laughing](https://4dim.hu/xn_resources/widgets/lib/js/tinymce/plugins/emoticons/img/smiley-laughing.gif)
Hogy te miről nem fantáziálsz?! Először igen meglepett a históriád, de aztán fokozatosan beleéltem magam az ősrégi szituációba. Hja kérem, akkoriban még mindenki agyalhatott az újításokon. Most viszont már pl. azt se tudjuk, mitől világít a led lámpa, vagy mit is jelent a TFT kijelző.
Hatalmas a fejlődés a két kor között, mégis elégedetlenek vagyunk időnként. Ilyenkor viszont elő kell venni a novellád, és rögtön helyére kerülnek a dolgok.
Gratula + ötös pacsi!